Tidigare:
-Vi vill köpa din video. -Vargarna på stranden?
-Vad vill ni ha, mr Boggs? -Allt som är ert.
-Inga halvmesyrer. -Är det nödvändigt?
-Vad vill de? -Utplåna flocken. Och de vill ha dig.
En armé av varulvar är illa nog, men att rekrytera seriemördare?
-Döda dem. -Alla utom henne.
Snälla, åk härifrån. Jag försöker rädda ditt liv!
När Clay först tog med dig hit såg du mig förvandlas.
Du tänkte döda mig. Clay bet mig, så att jag fick leva.
Clay har varit den pålitligaste personen i ditt liv.
Nu skrider vi till handling. Det är dags att storma fästningen.
Jag måste förbereda mig.
Vi är beredda. Än rör de inte på sig.
Jag svek dig. Jag kunde inte skydda Philip.
Philip lever tack vare dig.
Det är mitt fel att han ens är inblandad i det här, inte ditt.
Du svek inte mig. Du räddade mig.
Jag vet allt. Varför du bet mig, och varför du inte kunde förklara.
Du visste att jag behövde lita på Jeremy för att överleva.
Du offrade vår kärlek för mitt liv.
Inga fler uppoffringar.
Vilket slöseri.
All historia som går upp i rök om vi går under.
Det är för vår egen säkerhet.
Om de går segrande ur striden, tänder en av oss eld på Stonehaven.
Rackorna är dumma, med de släpper inte in människor.
Alla namn finns här. Vi ger dem en färdig lista.
Människor oroar mig, men det gör rackorna också.
Här nere finns hemligheter som gått i arv från alfa till alfa.
Skulle de hamna i fel händer...
Jag hämtar fotogen.
Bara för att de har Clay, behöver spelet inte vara förlorat.
Har du nån aning om vad grus gör med italienskt läder?
-Tydligen inte. -Okej, jag har tänkt på saken.
Tänkt? Inte din specialitet. Hur hamnade du i den här smeten?
-Du tänkte bara ut en bra sak. -Ja?
-Du torterade Clay. -Jag borde ha dödat honom.
Nu har du chansen. Logan är borta, och Clay är svag. Vi har övertaget.
-När slår vi till? -Vi är redo. Allting börjar nu.
Så hemskt är det inte. Det är bara tills flyget går.
Ja, det här blir bra.
-Herr och fru Smith? -Vi tar mitt namn på Jamaica, okej?
-Det är inget att skoja om. -Jag menar allvar.
Du, jag och lilla Rocco.
-Rocco? -Bara ett förslag.
Vi är i säkerhet. Tack.
Men vad händer med Elena och resten av familjen?
Jag vet inte.
Du måste vara hungrig. Ska vi ta en pizza?
-Med ansjovis? -Det var nåt nytt, men okej.
-Jag följer med. -Nej. Stanna här och vila.
Från och med nu ska jag passa upp på dig.
-Vänj dig vid det. -Det låter bra.
-Hej. Syns det nåt på gps:en? -Min telefon ligger i Santos bil.
Men det hjälper oss inte om de använder en annan bil.
-Hur är det med Clay? -De gick hårt åt honom, Nick.
-Och inte bara honom. -Menar du mig? Jag mår bra.
Du är arg, och det med rätta. De dödade din pappa.
De ska få sota för allt de har gjort.
Clay vilar. Han behöver dagar, inte timmar.
Säg vad du har på hjärtat, Elena.
-Vi kan inte ändra på det förflutna. -Han skyddade oss.
Från varandra. Men inte sig själv, och det får aldrig hända igen.
Jag står mellan honom och allt ont. Till och med dig.
"Snäll dam bor här. Dra en sorglig historia."
-En stad i din smak. -Du svamlar. Börjar du bli hispig?
Du har aldrig levt så.
Lösdrivarnas språk: Var man hittar mat, en viloplats...
Vissa nätter förvandlade jag mig bara för att kunna sova.
Vargar skäms inte över att sova ute. Sen lärde jag mig luffarkoden.
Att lura folk på pengar. Jag ville aldrig sova utomhus igen.
Är det allt du vill ha? En säng?
Sätt fart, nu åker vi.
Nu? Bara vi tre? Det är rena självmordet!
Tror du att jag är dum? Jag har skapat en armé.
Vet du att grus förstör italienskt läder? Tydligen inte.
Dina skor är knappast italienska!
Vi ser hur de ser ut när jag använder Jeremys huvud som fotpall.
-Allting är uppklarat i Toronto. -Bra. Och Philip?
-Han sitter på flyget till Frankrike. -Vad fick du veta om James Williams?
-Hemsidan sköttes av Nate Parker. -Hittade du honom?
-Nej, men hans adress i Churchill. -Malcolm dödades där.
Din pappa gav sig inte utan strid, men du behöver förstärkningar.
-Joey och jag kan ta nästa flyg. -Nej. De vill döda oss och ta Elena.
Om saker går snett här, måste nästa flock befria henne.
-Skicka Elena till Vancouver. -Jag har försökt skydda henne.
Men när vi skiljs åt bryter allting samman.
Clay bryter samman, och han är redan svag.
Flocken är starkast när hon är här. Det är vår enda chans.
-Du är skyldig mig en flaska bourbon. -Är jag?
När jag först träffade dig, och du sökte jobb som min assistent-
-slog Pete vad om en flaska bourbon.
-Vad slog ni vad om? -Att jag skulle förälska mig i dig.
-Du förlorade. -Vi vann båda två.
Santos bil rör på sig.
Om batteriet varar, kan vi spåra dem.
-Var befinner de sig? -Utanför stan, runt 30 minuter bort.
Vi väntar in dem och slåss här.
-Hur vet du att de kommer hit? -Det skulle jag göra.
-Åker vi nu, kan vi överraska dem. -Vi har övertaget här.
Barrikadera dörrarna. Vi sinkar dem och eliminerar en i taget.
-Huset är precis vad de vill ha. -De får döda oss innan de tar nåt.
Vi vinner här.
Eller så dör vi här.
Men vi är starkast här, tillsammans.
Var är du?
Bilen krånglar. Vänta där.
Tjugo minuter bort!
Jag vill visa dig nånting.
Om du måste tända eld på Arvet...
...så smiter du ut här. Gången leder ut till växthuset.
-Varför visste jag ingenting? -Våra hemligheter håller oss vid liv.
Jag träffade din mamma en gång.
Antonio försökte dölja sina känslor, men när man såg dem tillsammans...
Hon var vacker. Pratade mycket, och hade ett underbart skratt.
Din pappa sa inte ett ord. Han stirrade bara på henne.
Han kunde inte ta blicken från henne.
Vi lät oss inte luras. Vissa saker går inte att dölja.
-Jag bad Jorge leta upp henne. -Jag vet. Det behövs inte.
Jag vet var din mamma finns.
Köper snacks
-Fan! -Du är inte redo.
-Hej. -Logan!
Hej.
Precis i rätt tid.
-Hur är det med skadorna? -Bra.
-Du skrämde oss. -När jag dök upp här?
När du tog med Rachel komplicerade du saker för oss.
-De rör fortfarande på sig. -Förbi Bear Valley.
Rätt eller fel, men en sak är klar: Jag kan inte följa reglerna.
-Jag tänker inte stjäla min son. -De kör mot Stonehaven.
Du var halvvägs härifrån. Varför kom du tillbaka?
Det har inget med reglerna att göra. När allt är över, ger jag mig av.
Jag kom inte för att du är alfahanne, utan för att ni är min familj.
Ingen mer ska dö. Inte i dag.
-Var är de nu? -Utanför huset.
Vi går och möter dem.
-Här är ingen. -Den visar att han är här.
Nej, Logan!
Racka!
-Hur många är de? -Vi förbereder oss på det värsta.
Göm henne.
Är ni beredda?
Vi hinner inte förvandla oss.
Vi slåss två och två. Släpp inte varandra ur sikte.
Det är ingen fara. Du är säker nu.
De band för mina ögon och låste in mig i bagageluckan.
De tänker döda oss, jag hörde allt. De slutar inte förrän vi är döda!
-Lugn. -Varför åkte du hit? Du lämnade mig!
Jag kunde inte överge dem. Inte än.
-Kryp in. -Vad händer sen?
-Ska du kväva nån tills de svimmar? -Nej. Tills de dör.
In med dig.
Är du okej? Bra.
-Varför bränner vi inte ner det? -För att det är mitt hus. Vårt hus.
Men döda gärna efter behag. De andra är därinne.
-Tänker du inte blanda dig? -Sånt sköter knektarna.
-En sann kung leder första vågen. -Du, då?
-Jag är varken arvinge eller knekt. -Nej, du är en plåga.
Följ med honom. Se till att han inte rör Elena.
Oroa dig inte. Du får snart vad du förtjänar.
Nick, kom! De är i köket.
Nu ska du få igen, Danvers!
Slösa inte tid på Elena. Du får ändå inte döda henne.
Vi dödar Jeremy i stället. Låt henne vara.
-Vem säger att jag ska döda henne? -Du. Hela tiden.
Ja, det har du rätt i.
-Jag är så rädd! Mitt hjärta sprängs. -Lugn, jag kommer snart tillbaka.
-Lova mig att du stannar här. -Okej.
Han flytter båden.
-Tänker du strosa in genom dörren? -Var ligger det roliga i det?
Kom, jag ska visa dig en hemlighet med ditt nya hus.
Logan!
Ser man på! Jag har en ny klippbok, och du hamnar på första sidan.
-Släpp kniven, så slåss vi rättvist. -Prata inte moral, för jag har ingen.
Thomas, glöm inte vårt avtal. Du får inte röra Elena.
Jag är less på att höra: "Rör inte Elena."
Det enda jag vill är att röra dig, inifrån och ut.
Men du är nåt slags pris, så det får jag inte.
Grejen är att jag hatar priser.
Hon är inget pris, utan en dam.
Du har inga skäl att lita på mig, förutom mitt ord.
-Vad är ditt ord? -Myteri.
Nej! Han räddade mitt liv.
Det är ett knep, en trojansk häst. Vi dödar honom nu.
Nej.
Han hjälpte mig döda LeBlanc. Glöm Boggs, vi måste ta Santos!
Han, då?
Jeremy får bestämma.
-Santos syns inte till. -Det fega kräket gömmer sig i skogen.
Vi letar upp honom och dödar honom.
Rachel är borta!
-Lugn. -Allt hon varit med om... Barnet!
-Gå inte ensam. -Jag följer med. Vi skyndar oss.
-Finns det fler hemligheter? -Överallt.
-Seriemördare eller våldtäktsman? -Både och.
-Vad gör vi nu? -Går upp.
Det är Marsten.
-Du lever. -Du verkar förvånad.
Jag är lättad. Om du lever, måste flocken vara död.
Är du galen? Det gick käpprätt åt skogen.
-Varför står du bara här? -Om vi flyr, letar de upp oss.
Bättre att stå sitt kast, även om det blir ens sista.
-Förrädare! Är det så du vill ha det? -Det räcker så!
Ni har visst bytt sida, mr Marsten?
Det stämmer, men jag är medveten om de fel jag begått på sistone.
Fel? Tre oskyldiga människor, varav en var tio år gammal.
Han bet in Scott Brandon, och bär ansvaret för deras död.
Hur vet jag att dina samvetskval inte är övergående?
Det gör du inte!
-Det gör du inte. -Jeremy, han...
Förut valde jag aldrig sida. Jag levde ett ensligt liv-
-och var aldrig trogen mot annat än mina dubbelspel.
-Det här är ännu ett dubbelspel! -Nej.
Det enda jag begär är en snabb död.
Du gör flocken mer nytta i livet.
Om du tror att det är bäst, så lyder jag din minsta vink.
Skulle ni ha nytta av honom? Se vad jag är kapabel till!
Jag byggde ett imperium av förödelse!
Visst är de döda nu, men det var storslaget medan det varade.
Och du... Du anade ingenting!
Jag anar hur det kommer att sluta.
Okej, gör det! Gör det!
Jag ska inte döda dig.
-Det ska jag. -Visst. Såja!
Det enda jag ville var att ha dig i mina händer.
Nu har du mig i dina händer.
Du ville ha mer än så.
Du ville ha mig. Mitt liv, min framtid, mina barn...
Du förstår inte.
De skulle vara perfekta. Äkta.
Du skulle bli den allra viktigaste medlemmen av vårt släkte.
-Det är hon redan. -Min framtid tillhörde aldrig dig.
Den var inte din att lägga beslag på.
Mitt hjärta tillhörde alltid dig.
Och nu tänker jag krossa det.
Rachel! Rachel!
-Logan! -Vädrar du nåt?
Nej, ingenting. Jag måste vända om.
Det kan inte jag! Jag måste hitta henne först.
Och sen? Försvinner du då?
Kom hit.
Jag kommer att sakna dig.
-Gå. Hitta henne. -Det ska jag.
-Jag hoppades att du var död. -Hopp är för skolflickor och döende.
-Vad gör du i mitt hus? -Återupplever gamla minnen.
Du gjorde om mitt sovrum till ateljé. Målar åskväder, så dramatiskt.
-Du var alltid ett allvarligt barn. -Du ville döda mig från första stund.
Jag önskade mig aldrig en son. Särskilt inte en som du.
Vore det inte för din farfar hade jag dödat dig för längesen.
Nu roar jag mig bara.
Den här grabben... Så lovande. Han lyssnade åtminstone.
-Ligger du bakom allt det här? -Idén, ja. Och segrarna.
-Segrar? Jag ser bara misslyckanden. -Jag har bara börjat, min pojke.
Vill du slåss om alfarollen? Då förlorar du - igen.
Jag struntar i alfarollen. Stonehaven är värdelöst.
Vad är du ute efter, pappa?
Framtiden. Henne.
-Vill du ha Elena? -Du är en dåre, Jeremy.
Du utnyttjar inte hennes potential.
Du är svag. Du bryr dig om henne.
Om du vill ha Elena, måste du tas med mig först.
Precis vad jag tänker göra.
Vänta du bara.
Jag behövde inte ens gå in. Stackaren irrade runt i skogen.
Malcolm Danvers. Trevligt att äntligen få träffa dig.
Gillade du skallran? Jag valde själv ut den.
Jakob Fenn. Hans pappa är i livet, vi kanske ska meddela honom.
-Eller så begraver vi dem bara. -Nej. Hans pappa är en bra karl.
Allt hände för att vi slutade spåra. Jag stack och rackorna såg sin chans.
Klandra inte dig själv.
Det får inte hända igen. Du och jag ska börja spåra.
Hålla koll på dem.
-Du och jag. -Ja.
Det är en sak till jag måste göra. Jag kommer snart igen.